- Noget nyt? - Nej.
Jeg har prøvet alle kanaler. Ingen har reageret.
Prøv GSK 783, underrumsfrekvens 3.
Det er en privat frekvens.
Det ved jeg. Prøv.
- Deres vurdering? - Som ventet.
Sporet af ødelæggende massevanvid
følger en næsten lige linje gennem galaksen.
Her er det gamle civilisationer.
Ifølge arkæologerne begyndte det der.
For 200 år siden blev Levinius 5 ramt af vanviddet.
Så var det Theta Cygni 12. Ingraham B blev ramt for to år siden.
Deneva står for tur. Bones, hvad kan årsagen være?
Der er ingen videnskabelig forklaring.
Men det følger et mønster, springer fra planet til planet.
Kaptajn, der er et skib, som er på vej mod Denevas sol.
- Det vil brænde op. - Læg en skæringskurs.
Warp 8. Løjtnant Uhura, prøv at praje skibet.
Det er et enmandsfartøj med denevanske kendetegn.
Det har kurs mod solen.
- Magnetstråler? - Uden for rækkevidde.
Der er kontakt.
Her er U.S.S. Enterprise.
Kan De vende om? Bekræft.
- Vi kommer for tæt på solen. - Fortsæt.
Denevansk skib, vend om.
Kan De høre mig? Vend om. Bekræft.
Skrogtemperatur 480 grader og stigende.
- Han er for tæt på. - Det er vi også.
Skrogtemperatur 1000 grader. Solens tiltrækning stiger.
Jeg gjorde det. Det er væk. Jeg er fri!
Han brændte op.
Omkring, 180 grader.
Temperaturen falder.
Tiltrækningskraft acceptabel.
Udmærket. Sænk hastighed til under warp.
Sæt kurs mod Deneva.
Det styrede mod solen med vilje. Hvorfor?
Måske har massevanviddet ramt planeten.
Jeg har problemer med linjen til Deneva.
Bliv ved.
Er din bror Sam og hans familie ikke udstationeret på den planet?
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt drage ud i det ukendte.
Kaptajnens log, stjernedato 3287,2.
Det massevanvid, der trækker et spor gennem galaksen
har ramt Deneva.
Planeten er en af de smukkeste i galaksen.
Den har udviklet sig normalt.
Den var oprindelig fragtrutebase.
De forsyner minearbejderne
og bringer fragt ud.
Jeg har selv taget turen som teknisk rådgiver.
Ingen kontakt med Forbundet i over et år.
Kaptajn, jeg har fået kontakt via den private sender.
Sæt lyd på.
Skynd jer. Hjælp os. Jeg har ikke meget tid.
Aurelan, det er Jim fra Enterprise. Gentag.
- Forbindelsen forsvandt. - Prøv igen.
- Beklager. - Fri mig for undskyldninger.
Genopret kontakten.
Det er umuligt. De sender ikke mere.
De svarer ikke på mit signal.
Bliv ved.
Jim, kendte du den kvinde?
Ja. Du havde ret før.
Min bror bor på Deneva. Han er forskningsbiolog.
Det lød som hans kone, Aurelan.
Sæt faserne på chokstyrke. Vi beamer ned i hovedstaden.
Mr. Spock...
De svarer ikke på vores signaler.
Sensorerne viser antallet af mennesker på overfladen.
Men de er underligt tavse. Meget lidt aktivitet.
Jeg vil have en udskrift af alt, hvad der sker dernede.
Aktivér.
Der er næsten en million indbyggere.
100.000 bare i denne by. Hvor er de?
De er i bygningerne. Besynderligt tavse.
Det er min brors laboratorium. De sendte os engang et signal.
Der må være nogen. Lad os finde ud af, hvad der sker.
Adskillige personer nærmer sig.
Forsvind! Vi gør jer ikke noget. Forsvind herfra.
- Forsvind herfra. - Af sted!
Klar til at skyde. Skyd.
- Hvad sagde de? - De var bekymrede for vores sikkerhed.
De ville slå os med dem her. Kig på dem, Bones.
De sagde ét og gjorde noget andet.
- Mon ikke. - Der er noget galt.
Deres nervesystem.
Der burde være normal autonom aktivitet.
Det ser ud, som om de selv nu modtager voldsimpulser.
Følg mig.
Vagter.
De er her!
Hold dem væk!
- Aurelan... - De er her!
Bones.
Aurelan, der sker ikke noget nu.
Er det din bror?
Sam...
Det er min bror. Var min bror.
Det gør mig ondt.
Drengen er bevidstløs, men i live.
Peter.
Drengen og moderen må med tilbage.
Jeg kan ikke hjælpe dem her.
Vi beamer op.
McCoy til Enterprise. Gør klar til at beame fire op.
- Kaptajn, jeg forstår... - Ja, mr. Spock.
Min svigerinde talte om "dem". Hvad tror De?
Bemærk udsugningen. De prøvede at holde noget ude.
- Uden held. - Det giver ingen mening.
Vores sensorer har ikke sporet noget, der ikke hørte til.
Jeg forstår det heller ikke.
Jeg er klar.
De skal være der, når Deres svigerinde vågner.
De leder patruljen, mr. Spock. Jeg vil vide, hvad der foregår.
Jeg må have nærmere besked fra laboratoriet.
De har stærke smerter. Jeg har bedøvet dem.
Din svigerinde er upåvirket.
Midlet har ikke hjulpet meget.
- Kan hun tale? - Ja.
Aurelan, det er Jim.
- Sam er... - Han er død.
Men jeres søn lever.
Du må hjælpe os.
Du er her.
Det er dig.
Ja, jeg er her.
Fortæl os, hvad der er sket med dig og de andre.
- De kom... for otte måneder siden. - Hvem?
Ting. Nogle frygtelige ting.
De kom sammen med nogle gæster fra Ingraham B.
Hvilke ting?
Det var ikke besætningens skyld.
Tingene fik dem til at lande her.
Aurelan, det er vigtigt. Hvad for nogle ting?
Ikke deres skyld.
Når hun svarer på spørgsmål, må hun nærmest kæmpe for at svare.
Som om hun udsættes for smerte for at tie stille.
Det er for at få kontrol over os. De spreder sig.
Vi skal være deres arme og ben.
De tvinger os til at bygge skibe til dem.
Stop dem!
De må ikke sprede sig mere!
Min brors søn?
Jeg vil gøre alt for at redde ham.
- Rapportér. - Gaderne ligger øde hen.
Ingen denevanere.
Dem, vi lammede, var væk, da vi kom ud.
Har De set nogen væsener af nogen art?
Nej, der var bare lyden.
En mærkelig summen. Vi skulle til at undersøge den.
Godt. Lad os finde ud af, hvad det er. Sæt faserne på trin 3, dræbende.
Vi leder efter et eller andet væsen, og vi ved, at det er parat til at dræbe.
Dan en ring.
Utroligt. Faserne burde have tilintetgjort den.
Håndterminalen kan ikke måle den.
Den ligner ikke noget virkeligt.
Det er ikke liv, som vi kender det.
Men det lever.
Og det overlever fuld faserkraft.
- Lad os tage det med om bord. - Det kan være en fælde. Kom.
Den er væk. Kan De rejse Dem?
Kom De noget til?
Kaptajnens log, supplerende.
Væsenerne har åbenbart besat Denevas indbyggere.
Dr. McCoy undersøger et lille stik
som mr. Spock fik i ryggen.
Sygeplejerske. Det er anden gang, han vågner.
Enten kæmper han imod, eller også gør noget inden i ham.
Sådan har tallene aldrig set ud, ikke engang på mr. Spock.
Gør klar til at lukke.
Sygeplejerske!
- Vil De ikke gøre andet? - Miss Chapel!
Der er mere af det i ham.
Hvis De ikke kan hjælpe mig, så tilkald en anden.
Enten eller.
Hvordan går det?
Jeg ved ikke, om jeg kan hjælpe Spock og din nevø.
Stykker af levende væv.
Den ene er fra Spock
den anden fra din svigerinde.
Drengen er for svag.
Det mindsker heller ikke smerterne at fjerne vævet.
- Opererede du Spock i tide? - Jeg tog bare en prøve ud.
Hans krop er fuld af dem. De er i hele nervesystemet.
- Min nevø? - Det samme.
Når væsenet angriber, efterlader det en form for brod
og en af dem her i ofrets krop.
Det tager hurtigt magten fra ofret.
Almindelig kirurgi er slet ikke tilstrækkelig.
Anbefalinger?
Beklager. Både laboratoriet, forskerne og jeg er sat til vægs.
Nej, jeg vil ikke.
Infirmeriet til broen. Mr. Spock er lige gået.
- Han taler i vildelse. - Alarm på alle dæk.
Find mr. Spock. Han kan være farlig.
Brug fasere på chokstyrke.
Jeg overtager skibet.
Jeg skal... lande det.
Få ham tilbage i infirmeriet. Spænd ham fast.
K-3-skalaen viser smerte. Se, når jeg aktiverer den.
Det er det, han har gennemlevet.
Jeg har aldrig set mage. Ikke sært, de bliver vanvittige.
Remmene er ikke nødvendige.
Heller ikke de smertestillende midler. Jeg er klar til at vende tilbage.
Jeg beklager, at jeg forsøgte at kapre skibet.
Jeg forstod ingenting.
Hvad er der at forstå?
Jeg er vulcaner. Smerte er en sindstilstand.
Sindet kan kontrolleres.
De er kun halvt vulcaner. Hvad med menneskedelen?
Den er til besvær, men den kan håndteres.
Og væsenet og dets tusindvis af dele
presser mig i dette øjeblik.
Det vil have skibet, men jeg står imod.
Er det muligt at kontrollere det?
Hvem ved? Jeg kan måle smerten.
Men om han kan kontrollere den...
Jeg har min fri vilje. Lad mig hjælpe til.
Jeg har brug for Dem.
Men vi tager ingen chancer.
De bliver her lidt endnu.
Hvis De kan bevare kontrollen, må vi se på det.
Min nevø... Hvis han vågner, skal han så gennemgå det samme?
- Ja. - Gør noget.
Uanset hvad der kræves, så hjælp dem.
Glemmer du ikke noget?
Der er en million bosættere dernede.
De er også dit ansvar. De har også brug for dig.
Jeg er vulcaner.
Der er ingen smerte.
Jeg troede, De var i infirmeriet.
- Det var jeg også. - Hvor skal De hen?
Jeg skal ned på overfladen.
Beam mig til samme sted som før.
- Det gør jeg ikke. - Det er en ordre.
Ja, og jeg må trodse den.
Ingen må tage derned.
Stå stille, mr. Spock, ellers skal jeg få Dem dysset ned.
Mr. Scott fra transporterrummet til kaptajnen.
De skulle blive i infirmeriet.
Indtil smerterne var væk. Jeg har fjernet dem.
Han ville ned på overfladen.
De sagde, at ingen måtte beames ned.
Mr. Spock kan være stædig
så jeg besluttede at holde på ham.
Vi må analysere et af væsenerne.
Det var ikke muligt, da jeg blev angrebet.
Da mit nervesystem er påvirket
kan de ikke skade mig.
Mine patienter skal ikke løbe rundt. Han bør ligge i en seng.
Jeg har fuld kontrol.
At jeg står her er bevis på, at jeg ikke er syg.
Mr. Spock...
Deres logiske sans er aldrig til at komme uden om.
Beam ham ned. Hold konstant kontakt.
Han får brug for en faser.
Tak, kaptajn.
Aktivér.
Han er syg.
Han er ikke den eneste, der kan løse opgaven.
Jo, han er, og det ved vi.
Kom indenfor.
Det her vil interessere Dem.
Al respekt for Deres lægelige kunnen og nysgerrighed
men jeg har det godt.
De kan kontrollere smerten, men De har det langtfra godt.
Det er uvæsentligt nu.
Se her.
Interessant.
En encellet organisme, der ligner en gigantisk hjernecelle.
Det ville forklare meget.
Forstår De, hvad jeg siger?
Det kan være én celle fra en større organisme.
En gigantisk organisme.
Den er afskåret fra de andre celler
men ikke desto mindre en del af væsenet
hvorfra det henter kræfter.
Det forklarer dets modstandskraft.
En så fremmedartet eksistens
at den måske kommer fra en anden galakse.
Hvor fysikkens love ikke gælder
og derfor er svær at tilintetgøre.
Men ikke umulig.
Ham, der fløj ind i solen, råbte, at han var fri.
Der tager vi fat.
Giv mig en medicinsk og en naturvidenskabelig analyse om en time.
Jeg gjorde, hvad jeg kunne.
Stråling, varme op til 9000 grader.
Du spilder tiden.
Væsenet skal dræbes, ikke bæreren.
Tingesten vil ikke dø.
Selv ikke ved tårnhøje temperaturer.
Det kan jeg ikke acceptere.
Vi har 14 laboratorier.
Galaksens bedste udstyr og computere.
Jeg forstår Deres bekymring.
Deres følelser for Spock.
De har kun Deres nevø tilbage.
Nej, Bones. Der er mere end to liv på spil her.
Det må ikke sprede sig yderligere
om så en million mennesker må dø dernede.
Kaptajnens log, stjernedato 3289,8.
Jeg skal træffe mit livs sværeste beslutning.
Vi skal dræbe væsenerne
uden at dræbe bærerne
ellers må over en million mennesker lade livet.
- Mine herrer. - De har ikke noget valg.
Tre civilisationer er gået til. Måske flere.
Det skal stoppes, men ikke på bekostning af en million liv.
Blandt andet mit.
Og kaptajnens lille nevø. Det er forståeligt nok foruroligende.
Men det kan sprede sig til talrige kolonier og milliarder af liv.
At dræbe fem og redde ti er en god forretning. Er det logikken?
Ingen af delene duer.
Tingen må ikke brede sig.
Men jeg vil ikke begå folkedrab. Vi må finde en anden løsning.
Nu må d'herrer tage ansvar. Jeg vil have en anden løsning.
- Rapportér. - Beklager.
Vi har gjort alt.
Anmoder om tilladelse til at beame ned.
- Jeg tager Deres nevø med. - Anmodningen afslås.
Det er ikke en let beslutning.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg kan modstå smerten.
Men jeg ved, hvad drengen skal lide, hvis han vågner.
Anmodningen er afslået.
Der må være en udvej.
Noget i solen dræbte tingen, før denevaneren døde.
Udmærket.
I har prøvet varme, bestråling...
Hvad kendetegner ellers solen?
Den findes. Den er i rummet.
Den har masse, og derfor tyngde.
Den omdanner stof til energi.
Vi har tænkt og tænkt.
Stråling, varme...
Der er noget, I ikke har nævnt.
Man bliver blændet af den.
- Lys er ikke dræbende. - Ikke for os.
Men væsenerne holdt sig i skyggen.
Sæt, de ikke gemte sig. Sæt, de ikke tåler lys.
Lys, som fra en sol.
- Det er muligt. - Vi kan ikke flytte Deneva ud til solen.
Nej, men vi kan flytte noget, der minder om sol, til Deneva.
Det er muligt.
En kæde af satellitter med brændende trimagnesit og trevium.
Jeg kan lave en prøveopstilling, men jeg tror ikke...
Godt. Kom i gang.
- Tallene stemmer selvfølgelig. - Selvfølgelig.
Lysstyrken på det sted, hvor denevaneren sagde, han var fri
var 1 million candela pr. 6 cm2.
Hvis det virker, vil satellitterne udsende så kraftigt lys
at man selv i et mørkt aflukke vil blive påvirket.
- Vi er klar. - Tag briller på.
Færdig.
Det virkede. Vi kan gøre det.
- Hvad er der? Det virkede. - I et laboratorium.
Væsenet fik maksimal dosis.
Men hvad med de smittede?
- Måske... - Der er ikke tid til "måske'er".
- Vi må vide besked nu. - Så skal jeg...
Vi må udsætte en, der er smittet, for lyset.
Er du klar over risikoen?
Vi må genskabe forholdene på planeten, og Spock...
De skal bruge en bærer til næste del af forsøget
for at afgøre, om væsenet kan uddrives.
Det er logisk at vælge mig.
Er De klar over, hvad der kan ske med synsnerverne?
Vi må genskabe den lysstyrke
der var i det øjeblik, denevaneren sagde, han var fri.
Jeg laver et sæt beskyttelsesbriller.
Dem er der ingen af på overfladen.
Jeg er enig.
De har desværre ret.
Det er det eneste, vi kan gøre. Godt, mr. Spock.
Han er flådens bedste førstestyrmand.
Fortsæt.
Færdig.
- Er alt vel? - Væsenet er væk.
Jeg har ingen smerter.
Jeg er også helt blind.
En passende byttehandel. Tak.
Resultatet af prøverne af det døde...
Åh nej.
Hvad er det?
Det var ikke nødvendigt at bruge hele lysspektret.
Jeg overså, at én slags lys kunne være dræbende.
Interessant. Ligesom hunde kan høre lyde, mennesker ikke kan høre
er væsenerne følsomme over for lys, vi ikke kan se.
Vil det sige, at Spock ikke havde behøvet at være blind?
Det blændende hvide lys var overflødigt.
- Spock, jeg... - Det var også min beslutning.
Sket er sket.
Bones... Tag dig af ham.
Spredning afsluttet.
210 ultraviolette satellitter er på plads.
115 km's højde, permanent kredsløb.
Godt. Scannere?
- Scannere klar. - Godt. Ror?
- Klar. - Her er kaptajnen.
Aktivér alle satellitter.
- Udført. - Alle satellitter aktive.
Der sendes fra overfladen.
- Rapportér. - Væsenerne dør. Det virker.
Infirmeriet.
McCoy her.
Sig til Spock, at det virkede.
Det skal jeg nok. Det vil glæde ham.
Bones... Det var ikke din skyld.
Send dette til Flådekommandoen.
- Væsenerne er tilintetgjort... - Der er mr. Spock!
De kan se.
Det fortog sig.
Hans synsnerver er ikke som menneskers.
Det er nedarvet.
På grund af Vulcans stærke sol har vi udviklet et indre øjenlåg
som beskytter mod stærkt lys.
Helt instinktivt. Det er lige så umærkeligt som Deres blindtarm.
De fleste ville juble over at genvinde synet.
- De følte vel ingenting. - Tværtimod.
Jeg reagerede stærkt.
Det første, jeg så, var McCoy, der stod bøjet over mig.
En skam, De ikke fik en større sans for skønhed.
Er De rar at lægge kurs mod Stjernebase 10?
Gerne.
Mærkelige øjne. Jeg burde have vidst, han gik rundt med sådan noget.
Hvabehar?
De må ikke sige, jeg sagde, han er flådens bedste førstestyrmand.
Tak, dr. McCoy.
De har tænkt så meget på øjnene
at De glemte hans ører.
Fremad, warp 1, mr. Sulu.
Oversat af Susanne Nielsen